Baseret på bøgerne af Edward St Aubyn
- De sørgende ankommer nu. - Fint. Lad os gå i gang.
Jeg vil have dig til ...
... at slå mig ihjel.
- Det er nummeroplysningen. - Et nummer til en organisation.
Den hedder Foreningen for Aktiv Dødshjælp.
Er du sød at tale lidt højere?
Foreningen for Aktiv Dødshjælp.
Beklager, men vi kan ikke hjælpe.
Vi kører bare kampagne for en lovændring.
Men foreningens navn lyder så ... håbefuldt.
Det er nummeroplysningen.
Et internationalt nummer til Schweiz, tak. Dignitas.
Hvilken organisation er det? Hvad arbejder de med?
Tja, de ... Jeg prøver at stave det.
Selvmordstanker kommer af depression, og det er det, vi bør behandle.
Hun kan hverken bevæge sig, tale eller styre sin krop.
Depression er ikke en sygdom, men en naturlig følge.
Det ville være sværere at forklare, hvis hun var helt sorgløs.
Deprimerede patienter får antidepressiva.
Det tager hun allerede. Nu hader hun livet mere entusiastisk.
Så hun bad mig om at slå hende ihjel.
De døende kan være gode at arbejde med.
Det er næppe noget, hun kommer til, vel?
Og jeg går mere op i hendes livsglæde end i din.
Jeg vil til Schweiz.
Vi er i gang med at undersøge det.
Dr. Fenelon er her. Kan du huske vores læge?
Hej, Eleanor.
Jeg kigger lige lidt på dig og stiller dig nogle spørgsmål.
Du må ikke fortælle ham ...
... at min mor var hertuginde.
Min mund er lukket med syv sejl.
"Jeg kan ikke bevæge mig. Jeg er sengeliggende og inkontinent -
- og er pint af min egen ubrugelighed.
Der er ingen bedring i sigte, og mine åndsevner svigter mig.
Jeg anskuer ikke døden med frygt, men med længsel.
Hjælp mig med at slippe for den daglige tortur ved at leve.
Venlig hilsen."
Er det passende?
- Er det en passende beskrivelse? - Ja.
Vil du skrive under?
Skrive under.
Tak for al din hjælp.
Det havde du slet ikke behøvet.
Det var så lidt.
Endelig forældreløs. Det har jeg altid drømt om.
Nu føler jeg mig endelig fuldendt.
- Det siger du ikke i talen, vel? - Min tale ...
- For der står, at du skal tale. - Ja, det ved jeg.
- Jeg kan ikke hjælpe dig. - Det ville jeg aldrig bede dig om.
Jeg tror bare, jeg improviserer og lader det komme fra hjertet.
Er det en god idé?
Med mit hjerte? Folk vil løbe skrigende mod udgangen.
Overrasket over at se mig? Jeg er lidt af en begravelsessnylter.
Det bliver man i min alder. Ingen grund til at sidde -
- og grine ad fejlagtige nekrologer derhjemme.
Nej, livet skal da fejres. "Der røg skolens tøjte."
"Krigen var god mod ham, men jeg ved bedre."
Ikke at alt det her ikke er meget rørende.
Dog ikke så velbesøgt.
Er det din mors religiøse venner?
Er den auberginefarvet?
- Jeg skal tale med ... - Vær ikke bitter over pengene.
Flere af mine venner er døde på kommunale plejehjem -
- og de mange udlændinge i personalet er yderst menneskelige.
Er der andet at gøre med penge -
- end at bruge dem og blive bitter bagefter?
Jeg siger vel, at du gerne må være bitter over pengene.
Er det seks generationer, hvor din familie ikke har arbejdet?
Det må være spændende for jer efter at have været helt uden konkurrence -
- endelig at komme i gang.
Og hav ikke dårlig samvittighed over at være lettet.
Hvis bortgang kunne være nådig, så gjaldt det din stakkels mor.
Eleanor, vi skal gå nu. Flyet går kl. 15.
Gør ingenting. Ingenting.
- Hvad sagde du? - Gør ingenting.
Ingenting.
- Har du ombestemt dig? - Ingen Schweiz.
Har jeg ikke lov til at være lidt splittet lige nu?
Hun bad mig om at arrangere det. Lægerne, samtykkebrevet ...
Det var hendes projekt, og nu ombestemmer hun sig.
Hun er bange. Hun vil ikke gøre det selv -
- men få en anden til det.
Tro mig, jeg er fristet.
Hvorfor er her ikke en bar? De ville tjene en formue.
Hvorfor? Hvis hun ville sige noget vigtigt, så er det for sent nu.
Tænker du på Eleanor?
Annette. Vi mødtes i Frankrig.
- Jeg håber, I nyder vores hjem. - Ja, det gør vi.
Jeg skal hilse fra Seamus. Han bor i dit gamle værelse.
Han ville gerne komme, men han skriver stadig på sin bog.
Hvordan klarer du det?
Livet består kun af de ting, som vi giver opmærksomhed.
Alt det andet er bare indpakning.
Maya Angelou sagde, at meningen med livet -
- består i, hvordan vi påvirker andre mennesker -
- og om de får det godt eller skidt.
Eleanor fik folk til at have det godt.
- Det kan jeg bruge i talen. - Gør det. Min gave til dig.
Hvem du, hvem der elsker Maya Angelou? Ham med stokken.
- Sig det til ham. Han hedder Nick. - Det vil jeg gøre.
Af alle de dage du kunne have valgt ... Prins Charles' bryllupsdag!
Hop du bare ned med dit periskop -
- og dit plasticflag, hvis det kan underholde dig.
- Fint sted. - Ja, jeg vil også kremeres her.
- Du har ikke travlt. - Først når jeg er død.
- Hvordan klarer du det? - Jeg er mærkeligt opløftet.
Min mors død er det bedste, der er sket mig siden min fars død.
- En smule mere kompliceret. - Du er psykiateren.
Psykoterapeut.
Sikke dog noget sludder.
- Så for den. Nicholas Pratt. - "Farvel, min ven."
"En af os skulle jo dø først. Godt, det var dig."
Kom du bare min åndelighed ned i din spirituelle værktøjskasse.
Er han ikke bare sjov?
Han forstår ikke, at vi lever i et kærligt univers -
- som også elsker dig, Nick.
Hvor er jeg glad for at se dig.
Nicholas, hvorfor er de mærkelige mennesker her?
Fanatikere, moonier, heksedoktorer.
Undgå øjenkontakt, og hold dig tæt på mig.
Hvem er han?
Det er min datters psykoanalytiker.
Og han er en led satan!
- Vi er klar til at gå i gang. - Ti minutter.
- Ti minutter? - Der kommer jo stadig folk.
Lige til tiden. Vi er klar til kampstart, hvis man siger det.
Det gør man ikke.
- Det er længe siden sidst. - Næsten et år.
- Er du på vandvognen igen? - Ja, det er slut.
Tillykke. Det må være svært lige nu.
Nej, det sniger sig først ind på en, når alt går godt. Har jeg hørt.
- Ironien er der stadig. - Den er svær at komme af med.
Glem heroin, så længe man bare kan sige dobbelttydige ting.
Jeg går med nikotinplaster, samtidig med at jeg ryger.
Lad mig beholde min sarkasme.
Sarkasme tæller ikke. Det har jo kun én betydning.
Nå, ligene ligger vist i kø.
Hvem skal tale?
Aner det ikke. Mary har stået for det.
Hvor sødt. Hun er mere en mor, end din egen mor var.
Ja, indtil hun selv fik børn, og så var jeg afsløret.
Jeg skal dog stadig kremere den eneste mor, jeg har haft.
Det er godt at se dig igen. Jeg vidste ikke, om det ville ske.
Du vil da ikke bo her, vel?
Jeg ser det som min ungkarlehybel.
Det er sådan et sted, hvor folk begår selvmord.
- Ja, tanken har ... - Nej. Jeg mener det.
Alt er bare så trøstesløst.
Beklager, men fordærv er ikke særlig ophidsende i vores alder.
Jeg kan ikke komme herhen igen.
Nej, du bør hellere lade være.
Robert? Hvad laver du derinde?
Hej.
Jeg hørte dig slet ikke. Kom herhen.
- Hvad nu? - Jeg henter bare et par ting.
- Hvordan går det? - Robert, gå ovenpå med Thomas.
Hvordan går det, Robert? Har du det godt?
- Hvor er Thomas? - Nu, tak.
Jeg kommer op og siger farvel.
Bare et par nipsgenstande.
Arvestykker og den slags, så hyblen bliver lidt hyggelig.
Tag det, du vil have, og gå hjem og sov den ud -
- men børnene skal ikke se dig sådan.
Tænk ikke på lampen. Jeg køber bare en ny.
- Gå nu bare hjem! - Hjem!
Det er sødt af dig, at du ser det som mit hjem.
- Jeg er ikke så heldig ... - Det her er et helvede!
Du af alle mennesker burde vide, at det er uacceptabelt!
Dårlig betjening og støj er "uacceptabelt".
Nej, det her er fandeme uacceptabelt!
Jeg er ikke Eleanor, og jeg vil ikke finde mig i -
- at se den her ulækre udgave af dig smadre dit liv -
- og drengene skal heller ikke se det.
Det er for meget, og det har stået på for længe.
Hvis du vil drikke dig selv ihjel -
- så kan du gøre det i din egen lejlighed.
Far?
Du har abstinenspsykose. Ved du, hvad det er?
Ja, der ringer en klokke.
Så ved du, hvad du kan forvente. Rystelser, svedeture og syner.
Vi stabiliserer dit hjerte, så anfaldene stopper.
Jeg dør.
- Du dør ikke. - Det gør ikke noget.
Jeg vil dø, jeg vil dø, jeg vil dø.
Vorherre til hest. Det er den spirituelle værktøjskasse.
Sikket passende valg.
Og en passende påmindelse om hendes stærke bånd -
- med det afroamerikanske folk.
Alle her i dag har kendt Eleanor -
- og hvis min Eleanor ikke er jeres -
- så kan jeg kun sige:
Luk hende ind. Luk hende ind.
Jeg mødte Eleanor, da nogle af os fra Dublins healende trommekreds -
- rejste til hendes skønne hus i Provence -
- som så mange af jer kender.
Da vi ankom, så vi hende sidde på muren ind til terrassen -
- oven på sine hænder, mens hun kiggede ud på verden -
- som et ensomt barn, der drømte om fremtiden.
Hun bredte snart armene ud for at byde os velkommen -
- men jeg glemmer aldrig det første indtryk af barnlig uskyldighed.
Jeg kan ikke glemme, at han er Davids søn.
Minder han dig om ham?
Ja, i glimt, når han er vred eller sarkastisk.
Det sker heldigvis sjældent.
Taler han med dig om ham?
Jeg tror ikke, at hans far hjemsøger ham så meget mere.
"Hjemsøger."
Må jeg vise dig noget?
Jeg får mange breve fra folk, der har brug for hjælp -
- men det her virker anderledes.
Hun virker fuldstændig ødelagt.
Ja, hun er tydeligvis meget ulykkelig.
Af alkohol og depression, men at lægge det på mit dørtrin ...
- Kan du huske hende? - Ja.
Sød familie. Hun var en kvik og glad lille pige.
David kunne være grov, men børnene var altid i sikkerhed.
Han var helt legesyg, når bare børnene ikke larmede.
Jeg ved bare, at familien virkede så lykkelig.
De sagde, at de havde hygget sig.
Hun siger, at din mand forgreb sig på hende.
Men hvordan?
Det var utænkeligt. Fuldstændig utænkeligt.
- Ingen mistanke? - Nej.
- Ingen tegn? - Slet ingen.
Det er det, der gør mig så vred. "Jeg tilgiver dig."
Hun tilgiver mig for ikke at beskytte hende. Fra hvad?
Det her er jo adfærd, som jeg slet ikke vidste fandtes.
Du må ikke sige det til ham. Det vil gøre ham mere forvirret -
- med al den snak om skyldfølelse og tilgivelse.
Jeg ved godt, at hans far var en tyran -
- men jeg gjorde mit allerbedste -
- for at beskytte vores søn.
Er du vågen?
De ting, du fortalte mig, da vi mødtes.
Om din far.
- Hvorfor nævner du det? - Vi er nødt til at tale om det.
Jeg har ikke mere at sige ...
Jeg synes, du skal fortælle din mor det.
Jeg ved, det er svært, og at du ikke har lyst.
- Hvorfor så? - Fordi ...
Hun kan ikke gemme sig fra det mere.
"Da jeg var barn, talte jeg som et barn.
Jeg forstod som et barn.
Men da jeg blev voksen, aflagde jeg det barnlige.
Endnu ser vi i et spejl, i en gåde -
- men da skal vi se ansigt til ansigt. Nu erkender jeg ..."
- Du fredsens. Hvem er den næste? - Dig eller Patrick.
"Så bliver da tro, håb, kærlighed, disse tre.
Men størst af dem er kærligheden."
- Dejligt sted. - Ja.
- Må jeg sætte mig? - Gerne.
Jeg har forsøgt flere kombinationer, og ingen fungerer.
Måske skal jeg bare tale fra hjertet.
Når vi kom her ... Da jeg var barn, kom vi her meget.
Og i nogle år efter det plejede far at ...
Han plejede at voldtage mig.
Også mig.
Jeg har ikke skrevet nogen tale.
Som I vil opdage.
Der er blevet sagt meget om min mors uskyldige sind i dag -
- og hvor barnlig hun ...
Jeg ved bare, at da jeg var barn ...
Da min far var ...
Hvorfor gjorde hun ikke ...?
Hvordan kunne hun ikke ...?
Undskyld, men jeg kan ikke det her.
Hvis jeg hører flere sige, hvor uskyldig hun var ...
Lad være, Mary. Du skal ikke forsøge at ...
Stop! Det her er ikke sorg, det er raseri.
Mit hjerte er fyldt med det.
Hun vidste det! Det må have været der helt ubevidst.
Hun vidste, hvordan han var, og alligevel gjorde hun ikke det -
- hun skulle gøre, nemlig at beskytte sin søn!
Jeg er en uduelig far og en uduelig mand og undskyld -
- men hvis nogen gjorde børnene fortræd, ville jeg kæmpe.
Hvis man elsker nogen, så beskytter man dem.
Men min mor?
Det er klart, at han blev hos hende.
Alle de børn, og så en søn, der kom til ...
Han har været verdens heldigste mand.
År efter år efter år -
- hvor han gjorde, hvad han ville, når han ville.
Ingen bør gøre det ved andre.
Lad være.
For helvede, Mary.
Jeg troede, jeg havde fået det bedre. Jeg er helt ødelagt.
Hvor tit har du selvmordstanker?
Da jeg var yngre, var det konstant.
Men da vi så fik drengene, blev det til en hvisken.
Når jeg gik ude ved havet og hos apotekeren.
Når jeg kørte på motorvejen.
Og nu?
Jeg ser på vinduet og tænker, om vi er højt nok oppe.
- Klarer du den? - Det finder vi ud af.
- Far! - Thomas.
Hvordan har I det? Hvordan går det med mormor?
Patrick! Det ville være hyklerisk at dukke op til begravelsen -
- men festen er noget andet.
Det hjælper på sagen, at det er lige om hjørnet.
Patrick, sikken usædvanlig tale. Så velformuleret.
Og hvor er det spændende at komme i en ny klub i min alder.
The Onslow Club! Den har jeg aldrig hørt om.
- Er det din ældste? - Ja, det er Robert.
Det er synd, at David ikke kan nyde dine sønner.
Han ville have sikret sig, at de ikke sygnede hen foran tv'et.
Engang hvor vi så nogle børn -
- praktisk talt udstøde et billedrør fra kroppen, sagde han:
"Hvordan mon deres små genitalier bliver påvirket af strålingen?"
Robert, løb ind og find mor.
Hvordan har din datter det?
Fint, tror jeg. Vi har ikke talt sammen i årevis.
Din far ville virkelig have nydt den her begivenhed.
Manden mistede aldrig sin humoristiske sans.
- Han havde slet ingen. - Jeg er uenig.
- Han kunne se det sjove i alt. - Ikke i ting, der ikke var sjove.
Grusomhed og latter er jo i familie.
Ja, uden at være incestuøse.
Din far havde en sjælden og unik foragt -
- for andres meninger.
Jeg ved, at du savner min fantastiske far -
- men lige nu er det min mor, folk sørger over.
Alt i orden, Nick? Er der gået kludder i den?
Kald mig ikke for Nick!
- Undskyld. - Jeg kan ikke få vejret.
Min hals snører sig sammen.
At se den djævel til Nicholas Pratt -
- min fars repræsentant her i verden, røre ved Robert ...
- Vin eller champagne? - Nej tak.
- Måske senere. - Meget senere.
Gud! Det er Amitriptylin. Hvad fanden laver hun her?
Jeg har brug for frisk luft.
Jeg går lige en tur.
Jeg hader virkelig mine børn.
De er nogle monstre.
Det er jo til dels min skyld.
Jeg lå i sengen i ti måneder uden at sige et ord.
Da jeg først startede, kunne jeg ikke stoppe igen.
Jeg vågnede næste morgen i gæsteværelset -
- og der var menneskeafføring -
- smurt ud over det håndmalede tapet.
Der gik noget tid, før jeg indså, at det var min.
Vi skal huske på, at der er en alkoholiker bag alkoholen.
Man kan fjerne brandyen fra plumkagen -
- men man har stadig plumkagen.
Det kan man vist ikke.
Fjerne brandyen fra plumkagen.
Ligesom man ikke kan fjerne æg fra souffle.
- Det er bare en metafor. - Bare en metafor.
- Men det virker ikke. - Kan vi ikke komme videre?
Becky. Selvskadende depressant.
Patrick. Narcissistisk alkoholiker med selvmordstanker.
- Hvor meget medicin tager du? - Tre slags.
To antidepressiva og en beroligende.
- Jeg tager otte. - Så vinder du.
Mange af mine forholdsproblemer kommer vist af -
- at personen, jeg er i forhold med, ikke ved, at vi har et forhold.
For fanden, Jill! Så er det da klart, at du er her for niende gang.
- Det skal du sige undskyld for. - Hvorfor? Jeg mente det.
Derfor skal du sige undskyld.
Men så mener jeg det jo ikke.
Bare fake det, mand. Fake det.
Fuck!
Patrick.
Jeg har ledt efter dig.
- De smider mig ud. - Gør de?
De kalder mig et forstyrrende element. Jeg bidrager ikke.
Selvfølgelig gør jeg ikke det! Jeg er deprimeret!
- Jeg hader fandeme det her sted! - Rebecca.
Jeg kan ikke bo hos mine forældre. Det er min søsters adresse.
Hun er ude at rejse, så jeg er alene.
Miss Owen, nu, tak!
Kom og find mig.
Godt gået. Du kom tilbage.
Jeg vil stadig gerne gå. Sammen med hende servitricen.
Prøv lige at se hende.
Hvis jeg siger, at det er min mors begravelse ...
- Så kan hun redde dig? - Det er et forsøg værd.
Patrick, det viser sig, at Fleur er en gammel ven af din mor.
- Ja, vi har mødt hinanden ... - Din mor reddede mit liv.
Hun gav mig et arbejde i en af hendes genbrugsbutikker.
Det var der, jeg havde en af mine episoder.
Vi fik en pelsfrakke ind. Den var af zobelskind -
- og jeg tog den på, tømte kassen, lukkede biksen og tog på The Ritz.
Jeg sad i Palm Court og drak champagne -
- og talte med alle, der gad lytte.
Til sidst blev politiet tilkaldt -
- og jeg var nødt til at ringe til din mor.
Jeg lovede ikke at gøre det igen. Det gjorde jeg dog mange gange.
Du bør være stolt af hende.
Hun fik udrettet virkelig mange gode ting.
Hun berørte hundredvis af liv.
Tak, fordi du fortalte mig det.
- Så er du? - Er jeg hvad?
Er du stolt af din mor?
Det ved jeg faktisk ikke.
Ved du det ikke? Du er værre end mine børn.
- Jeg bør få snakket med folk. - Skiderikker! Hele bundtet!
Hvad sagde tossen til dig?
At man ikke kan afgøre betydningen af nogens liv.
Man kan kun afgøre, hvad det betyder for en selv.
Jeg har ikke helt bestemt mig angående mine forældre.
Det lyder udmattende. Er det ikke lettere at foragte dem?
Det prøvede jeg med min far. Hjalp ikke.
Jeg føler hele spektret.
Foragt, medynk, raseri, frygt og ømhed.
Ømhed?
Ved tanken om, hvor ulykkelige de begge to var.
Så husker jeg på mine sønner, og så kommer foragten tilbage.
Jeg hader at sørge. Det er ikke godt for eyelineren.
- Betød min mor så meget for dig? - Det er ikke hende.
Det er den måde, tårerne pludselig kommer væltende på.
Det er ikke selve situationen, men vel bare en generel tristhed.
Nogle gange er udløseren og tristheden nok det samme.
En gang imellem.
Tænk at kunne få et ubetinget svar på et eller andet -
- helt uden ironi og afstandstagen og bare helt spontant føle noget.
Der kan jeg ikke hjælpe dig.
Nej.
Beklager, men du må ikke ryge her.
Det var jeg ikke klar over.
Jeg står jo udenfor.
Det er stadig en del af klubben, hvor der ikke må ryges.
Så må jeg hellere slukke den.
Nej, lad mig.
- Det er jeg ked af. - Jeg er vant til det.
Undskyld mig.
Jeg tænkte på, om jeg ...
- Te eller kaffe? - Nej, det var noget andet.
Jeg ... Jeg ved godt, det er min mors begravelse -
- men må jeg bede om dit nummer?
Hej. Er du ved at gå?
Jeg misunder dig ikke.
Jeg elsker at være her. Så slipper jeg for mine møgunger.
Jeg hader dem.
- Har du børn? - Beklager, men jeg prøver at ...
Vil du have et godt råd? Amitriptylin.
Kun det gør mig glad, men de svin vil ikke give mig det.
Jeg prøver helt at undgå det.
Det er da verdens fedeste medicin. Amitriptylin!
Jeg havde forventet flere folk. Hun var så afholdt.
Indtil hun ikke længere kunne tale.
Det må have været frygteligt ikke at kunne sige det, hun ville.
Det er derfor, alle bør sige, hvad de føler, mens de kan.
Og nu siger englænderne som regel: "Sikkert muntert emne."
I hænger stadig sammen som ærtehalm.
Ingen kan ignorere deres børn lige så godt, som du kunne.
Mary!
Finder du lige Robert?
Vi har da altid kommunikeret.
Kan du huske, dengang du ringede til mig i skolen, da far var død?
- Jeg sagde, det var frygteligt. - Du sagde: "Op med humøret."
Du anede og aner stadig ikke, hvem jeg er.
Hvordan går det, søde?
Min datter har lige givet mig en skideballe.
Har hun haft mentale problemer?
Må jeg være fri!
Har du haft mentale problemer?
- Kender vi hinanden? - Jeg kan fornemme den slags ting.
Har du så?
Nej, jeg har ikke haft mentale problemer.
Selv i denne degenererede tid med tilståelser og beklagelser -
- hvor det freudianske nonsens hældes ud -
- over enhver samtale, som var det eddike over bløde fritter -
- vælger en del af os ikke at medvirke.
Som om det ikke er nok, at alle børn er højtbegavede -
- så skal de nu også til at være syge.
Lidt Asperger's, lidt autisme og ordblindhed på legepladsen.
Hvis de stakler ikke tilstår, at de er blevet misbrugt -
- ja, så må det være dem, der misbruger andre.
Min kære, og det kommer uden tvivl af en mangel på oprigtighed:
Nej, jeg har aldrig haft en eneste mental lidelse -
- for jeg er den umulige mand, der er fuldstændig rask.
Psykoterapeuter smuldrer i mit nærvær -
- og skammer sig over deres fup-profession. Fis af med dig!
En måneds terapi ville gøre rigtig godt -
- og vil klæde dig ordentligt på.
Oh herre Jesus tilgiv os vores tåbeligheder
Åh, gud. Der kommer han.
Som en forestilling i et retssalsdrama.
En praktiserende heksedoktor -
- manden, som har vendt min datter imod sin egen far -
- med sine foragtelige fantasier, som forurener forestillingsevnen -
- med morderiske babyer og incestuøse ...
- Nu er han helt oppe at køre. - Jeg ringer efter en ambulance.
Det var vist ris til egen røv.
Det ville bare være for meget. Beder hun?
Det er da pænt af hende.
Hils din far for mig.
Hjerteinfarkt, siger de. De kan mærke det på næsen.
Jeg tager med ham.
Sikken følelsesladet dag.
Bare rolig, Nick, jeg viger ikke fra din side.
- Jeg har en patient kl. 16. - Tak.
- Godt gået. - Hvad?
- Sammenbruddet? - Jeg kalder det et gennembrud.
Uden at lyde for amerikansk ... Jeg er taknemmelig.
Tager du med os hjem?
Du er meget velkommen.
Nej, vi ses i weekenden.
Kom og spis med. Det bliver bare os fire.
Nej, jeg har brug for at sove. Det har været en lang dag.
- Ring, hvis du ombestemmer dig. - Tak.
Du bør ombestemme dig. Det er det, der er meningen.
"... og nu tror jeg, at jeg er et møl."
“Interessant," siger psykiateren.
“Hvorfor er du kommet i dag?" "Jeg så, at lyset var tændt."
Sjovt.
Gør dit positive livssyn dig til en ekspert i de her opgaver?
De sidste fire måneder af sidste år kunne jeg bare ikke stå op.
Det gav bare ingen mening.
Det er jeg ked af at høre.
Tro mig, om en måneds tid -
- vil du se tilbage på det og sige: "Hvad tænkte jeg på?"
Det var det, der skete for mig.
Er vi her nu? Det er et pænt sted.
De bliver glade for at få deres far tilbage.
- Hvem? - Ungerne. Held og lykke, min ven.
Okay, det her vil nok lyde lidt vanvittigt -
- men vil du køre mig tilbage?
- Til hospitalet? - Jeg er ikke helt klar.
I mennesker altså ...
Frygten bankede på døren.
Modet åbnede døren.
Men der var ikke nogen.
Fortsæt endelig.
- Hallo? - Hej, Patrick.
- Er det dig, Patrick? - Ja.
Det er Annette. Nicholas klarede den ikke.
Han døde i ambulancen.
- Græder du, Patrick? - Nej, jeg er bare forpustet.
Jeg er selvfølgelig også ked af det.
- En fantastisk og unik mand. - Ja, lad os håbe det.
Tanken om en by fyldt med Nicholas Pratt'er er skræmmende.
Det faldt mig lige ind, at han var den sidste.
Den sidste af mine forældres venner. Alle er væk nu.
- Nu tuder jeg også. - Ingen grund til det.
Tak for det, du sagde. Det hjalp at få et andet perspektiv.
Hun var ikke en perfekt mor, og det gør dig nok vred.
Men nogle gange er det de mennesker, der fortjener mest medlidenhed.
Hej igen, Patrick.
Hvor er du, Patrick?
Helene.
- Hallo? - Hej, det er Patrick.
Jeg er træt af spøgelser. Jeg vil hellere være sammen med mennesker.
Nå. Okay.
- Er det for sent at ombestemme sig? - Slet ikke.
Det er jo det, der er meningen med det.
Drengene bliver glade for at se dig.
Jeg skal på toilettet.
Bliv nu ikke derinde for længe.
Patrick?
Patrick, hvor er du?
Patrick!
Kom og sæt dig her.
Nej.
- Hvad sagde du? - Nej.
Jeg vil ikke adlyde dig mere.
Patrick. Sådan skal du ikke tale til din gamle far.
Det er forkert. Du er helt forkert.
Ingen burde gøre den slags mod andre.
Jeg ...
Tekster: Maja Axholt www.sdimedia.com